Hvor er buddrengen fra markedet?
Han hjalp mig altid med at bære varer.
Nå ja, Eddie Collins. Han blev fyret.
Gav man ikke drikkepenge, ødelagde han deres smør.
Godt jeg altid gav drikkepenge.
Mor, jeg glemte at fortælle dig noget.
Far inviterede nogen over til middag.
Nå, nogen vi kender?
Nej. Bare en gammel soldaterven. Han er i byen for at blive gift.
Din far fortæller mig aldrig noget.
Nå, en ekstra til middag går nok.
Jeg tror, han er her lidt længere end bare middag.
Far tilbød ham at blive til efter brylluppet.
Og han sagde, jeg skulle sige, vi også var inviteret.
Hvor godt. Det giver mig en god undskyldning -
-for at købe den kjole, jeg allerede har købt.
- Hej. - Nå, hej, far.
Marion, Richie, I skal møde min gamle soldaterven, Fred Washington.
- Min kone, Marion, min søn, Richard. - Hvordan går det?
- Det er hyggeligt at møde dig, Fred. - En fornøjelse.
- Hej. - Nå, det var en overraskelse.
Jeg vidste ikke, du Jeg mener, vi ventede ikke
Det, jeg prøver at sige, er, vi har vandmelon hele tiden.
Sådan.
Joanie, hvad laver du?
Hun laver sin usynlige mand imitation.
Joanie, tag den venligst af.
Den er sød, men den hvide hætte gør mig nervøs.
Læg din serviet i skødet og giv Fred brillerne tilbage.
Fred har rejst over hele verden.
Måske er der noget, I gerne vil spørge ham om.
Hør, vi er alle lidt nervøse i aften, og det er jeg også.
Det er længe siden, jeg spiste middag med hvide mennesker.
- Jamen, vi forstår, Fred. - Ja, vi gør.
Bare prøv at glemme vi er hvide.
Prøv at se de billeder.
Jeg fatter ikke, vi så sådan ud for 12 år siden.
Jo, jeg fatter det. Jeg har vist taget godt 2,5 kg på siden da.
Du behøver ikke prale.
Hej, se det her. Mig og den Iille sygeplejerske, Sally.
- Kan du huske hende? - Hvordan kunne jeg glemme hende?
Du ringede så tit til hende, at vi kaldte dig "Fantom Ringeren".
Hun var godt nok noget særligt.
- Jeg kan huske den tid - Åh, du har hentet scrapbogen.
Ja, Fred og jeg mindedes lige, hvordan vi mødtes på hospitalet.
Hvem er den smukke pige, der står ved siden af dig?
Hun er bare en sygeplejerske.
Ved du, Marion, Fred troede, jeg var på hospitalet, -
- fordi jeg blev såret af en granat.
Og han fortalte ikke, før vi gik, -
- at han tabte en kasse granater på sin fod.
Hvem var det, sygeplejersken var?
Bare en sygeplejerske, Marion, jeg husker ikke hendes navn.
Så den gamle ungkarl har endelig taget skridtet, hvad?
- Jeg fatter det bare ikke. - Nej, heller ikke jeg.
Der er den sygeplejerske igen. I er begge i badetøj.
Tja, hun gav os sol-terapi.
Og der er hun igen, alene
Vi er vist færdige med scrapbogen.
- Hvad er du så nervøs for? - Brylluppet.
- En ting til. - Hvad er det?
Howard, vi har været venner i mange år.
Og jeg kender ingen andre i byen. Så hvad siger du?
Til hvad?
- Vil du have en polterabend? - Howard.
Vil du være min forlover?
- Skal jeg være din forlover? - Ja.
Jeg forstår, hvis du ikke vil.
Nej, nej, Fred. Det ville være mig en ære.
Du forstår, at I måske er det eneste hvide par ved brylluppet?
- De eneste? - Ja.
Carols familie har ikke mange venner i denne del af byen.
Men hvis det gør dig utilpas.
Jeg forstår godt, hvis I ikke kommer.
Ikke kommer? Vær ikke fjollet. Jeg ser frem til det.
Jeg var faktisk lige på vej ovenpå for at ordne min kjole.
Så kan vi vende tilbage til den søde sygeplejerske.
- Vil du have mere kaffe? - Nu skal jeg. Vil du have en kop?
Nej tak. Tag endelig. Fløden er i køleskabet.
- Hej, mrs. Finley. - Hej, mr. Cunningham.
Må jeg låne telefonen? Undskyld, jeg forstyrrer.
Men jeg talte med min mor i går, -
- og mr. Finley hev telefonen ned fra væggen.
- Værsgo. - Jeg tager den i køkkenet.
Undskyld mig, mr. Cunningham, -
- men jeg bemærkede, at der er en mand i køkkenet.
Ja, det er Fred. Han overnatter her. Vil du gerne møde ham?
Møde ham? Jeg tror ikke, det er
Fred, sig hej til en af vores naboer, mrs. Finley.
- Hvordan går det? - Det er Fred Washington.
Hvordan går det?
Jeg donerer altid til afrikanske missioner.
Det gør jeg også.
Fred gifter sig med en her fra byen på søndag.
Det var da rart.
Planlægger I at bo heromkring?
Det har vi ikke besluttet endnu. Vil du ikke sidde?
Nej, nej, ellers tak.
Men jeg så et hus i nabolaget, som jeg måske køber.
Det her nabolag?
Nej, hvor hyggeligt. I ville blive naboer.
Åh, naboer.
Du ville vel ikke have noget imod at bo ved siden af en hovedlæge?
Er du psykiater?
Nej, jeg samler hoveder og krymper dem.
En kraft jeg arvede fra min grandonkel Nat King Kong.
Hvor fint.
- Jeg må gå nu. - Men hvad med din opringning?
Nej, nej, nej, det er okay. Jeg skriver et brev.
- Det var ikke pænt af os. - Nej, det var det ikke.
Lad os gøre det igen engang.
Vidste du, det er femte gang, jeg skal være forlover?
Måske skulle jeg være med i "Hvad er min sætning?"
- Det var pænt af Fred at spørge dig. - Ja, det synes jeg også.
Men han har nok en pointe, -
- at vi måske bliver iøjefaldende ved brylluppet.
Marion, du synes ikke, vi skal tage med, gør du?
- Det sagde jeg ikke. - Det behøvede du ikke.
Din fordom skinner klart igennem.
Howard, jeg har ikke fordomme.
Har jeg fordomme? Det er svært at sige.
AI snakken om ikke at passe ind. Det er bare en undskyldning, Marion.
En undskyldning for bigotteri.
Lad os indse det. Du synes ikke, vi skal tage til brylluppet, -
- fordi vi er hvide, og de er sorte.
Du har sagt nok, Howard. God nat.
Du ville nok ikke sige til den søde Iille sygeplejerske, at hun var bigot.
Undskyld, hvis jeg sårede dine følelser.
Det gjorde du.
Men det var sandt.
Jeg tror, jeg har fordomme.
Tak, Howard.
Det var så lidt.
Lad os nu få lidt søvn.
Jeg tager med Fred for at diskutere bryllupsplanerne -
- på hans svigerfars kontor.
Han har brug for støtten.
- Hvad laver hans svigerfar? - Han er bedemand.
Jeg har aldrig mødt en bedemand.
Aldrig mødt en neger, aldrig mødt en bedemand.
Howard, jeg må komme mere ud.
En fornøjelse at møde dig, mr. Cunningham.
Også dig mr. Davis, og tak.
Okay, lad os tale om de bryllupsplaner, du har lavet.
- Jeg venter i det andet værelse. - Det er balsameringsrummet.
På den anden side skulle jeg måske bare vente lige her.
Sikke et smukt askebæger.
Det er mr. Turner.
Jeg har set bedre askebægre.
Okay, mr. Davis, lad os tale om bryllupsplanerne.
God idé. Men først, han kan ikke være forlover.
Hvorfor? Hvad har du imod det?
Ingenting, andet end han ikke har den farve, jeg havde tænkt.
Jeg har intet mod hvide. Jeg behandler alle ens.
Det er jeg glad for at høre.
Og når de kommer til mig, ser jeg ikke på farven, -
-jeg lægger dem i en kiste.
Det er den amerikanske måde.
Hør, Carol og jeg ville have et Iille bryllup.
- Du valgte en stor kirkelig affære. - Rolig.
Du prøver endda at vælge min forlover.
Hør, lad mig sige dig en ting. Dine bryllupsplaner er aflyst.
Jeg overtager arrangementet.
Dig? Du skal ikke have et af de der billige bryllupper.
Det bliver et rart bryllup, og jeg gør det på min måde.
Nå, jamen farvel. Du har et fint sted her, -
- og jeg vil anbefale det til mine venner.
Du overså en plet lige der.
Ja. Og ja, det forstår jeg.
Nej, nej. Jeg skal undersøge nogle andre steder, før jeg beslutter mig.
Ja. Farvel.
- Nå, hvordan går det? - Jeg kan ikke fatte det.
Jeg kan ikke finde et sted at holde brylluppet.
Jeg mener, enten er stederne optaget eller også er de for dyre.
- Eller uden for min race vidde. - Der må være noget, vi kan gøre.
Joanie, gider du holde op? Vi prøver at løse et problem.
Okay.
Må jeg foreslå noget?
I kunne holde brylluppet her i huset.
Her?
Det er en skøn idé. Vi kunne holde det i dagligstuen.
Her?
Mor kunne spille piano. "Her Kommer Bruden" er let.
Holde det her?
Og til receptionen kan jeg lave lækker ostedip -
- og hors d'oeuvres. - Marion.
Jeg så en skøn opskrift i en klumme -
- kaldet "Hollywood Koners Favorit Opskrifter."
Marion?
Elizabeth Taylor lavede den til Eddie Fisher på deres bryllupsrejse.
- Marion. - Eller lavede Debbie den til Eddie?
Nej, det var Liz.
- Marion. - Ja, skat. Jeg er alligevel færdig.
Marion, jeg sætter pris på dit tilbud, men tænk på, hvad det kræver.
Du vil have huset fuld af folk. Negre.
Og det tror jeg ikke sker hver dag i det her nabolag.
Jeg tror ikke det sker hvert 100. år i den her del af byen.
I bliver set sjovt på af jeres naboer.
Måske mere end sjove blikke.
Og I skal bo her, ikke mig.
Giv mig den, Richard? Jeg sagde ingen paddle bold.
Vi har en vigtig diskussion.
Howard, gider du tænke over det?
Giv mig et svar i morgen, okay?
- Okay. - Jeg forstår det, hvis dit svar er nej.
Tro mig, jeg forstår. Men tænk lige over det først.
- Far. - Stille, Richard, jeg tænker.
Næste gang du står op midt om natten, -
- gider du så lægge tæppet over mig igen?
Undskyld, Marion.
Howard, der er noget galt. Vi du tale om det?
Hvorfor tror du, der er noget galt?
For det første har du min badekåbe på.
- Den lå på min side af sengen. - Ligesom tæpperne.
Du har ret, Marion. Der er noget galt.
Det er at have Freds bryllup her. Jeg er ikke sikker på, det går.
Hvorfor siger du det?
Jeg synes ikke, jeg er bigot, Marion, men vores naboer er anderledes.
Du ved, som hende mrs. Finley.
Årh. Mrs. Finley er en E-N-D-E irriterende.
- Sådan staver du det ikke. - Det ved jeg.
Jeg tror bare ikke, vores naboer er klar til det her.
Men det tror jeg, vi er.
Marion, -
- var det ikke dårlig samvittighed, der fik dig til at tilbyde Fred -
- at have brylluppet her overhovedet?
Det var det måske denne gang, -
- med det bliver det ikke næste gang.
Åh skat, hvad laver du oppe?
Jeg hørte jer hernede.
Er der noget galt?
Din mor og jeg talte privat sammen.
Hvorfor går du ikke i seng igen?
Din far tror, naboerne er imod, -
- vi holder brylluppet.
Hvorfor tager du ikke et glas mælk, Richard?
Du ved, støjen, bilerne og alle folkene.
Ingen blev oprevet, da Kendalls havde ti-års jubilæum.
Nej, men det var anderledes.
Far, jeg er godt nok glad for, du ikke -
- lader dine dumme naboer styre dig.
Bare fordi alle gæsterne er negre.
Er du virkelig?
Det er jeg virkelig.
- Hvem mon det er? - Det er nok bare Potsie.
Han kan altid lugte maden fra vores køkken.
- Åh, betjent Kincaid. - Okay, hvad drejer det sig om?
Jeg fandt ham Iistende rundt i nabolaget.
- Jeg gik en tur. - Han sagde, han sov her, -
- men den har jeg hørt før.
Du skulle bare vide, at politiet er på tæerne.
De har nærmere deres fødder i munden, -
- for han sover her. - Sover han her?
Det vidste jeg ikke. Jeg mener, han er jo fremmed.
- Forstår du, hvad jeg mener? - Ja, det gør vi alle sammen.
Du bør vide, at han ikke bare er gæst i vores hus, -
- men jeg er også forlover ved hans bryllup.
Og det bryllup bliver holdt her i huset.
Nå, det vidste jeg ikke. Tillykke. Jeg elsker bryllupper.
Tak, men det er bare for familien.
Vil du have en sandwich?
Nej tak, jeg spiser aldrig på vagt. Det dæmper sanserne.
Så må du lige have fået en stor middag.
- Er det den sidste af dem, Fonzie? - Ja.
Jeg siger dig, den, der sidder i den her, bør have god balance, -
- eller bliver du retsforfulgt.
Ja. Hør, jeg beklager, jeg forstyrrer dig denne weekend, -
- men du er den eneste, som kan skaffe en lastbil.
Tænk ikke på det. Min chef vil ikke savne den -
- de par timer. - Jeg sætter nu stadig pris på det.
Det er okay, men din far skylder mig 5 dask -
- sammen med din påskønnelse, ikke? - Nå ja, selvfølgelig.
Så I skal have en masse sorte folk her, hvad?
Tja, Fonzie.
Jeg tror ikke, de synes om, at blive kaldt sorte. De er negre.
Hey, jeg mente ikke noget med det.
Jeg mener, jeg tager alle, så længe han er cool, okay?
Jeg kender hellere en cool sort fyr, end en hvid, der ikke er cool -
- og omvendt, hvis du forstår. - Ja, ja.
- Jeg må løbe. - Okay. Mange tak, Fonzie.
- Undskyld mig, pastor Dawson. - Hey, det er okay. Jeg er Fonzie.
Ses.
Er det et medlem af selskabet?
Øh, nej.
Herren være nådig.
Så, Howard, jeg tror, det bryllup er blevet byens samtaleemne.
Mrs. Osgood fra kirken ringede og sagde, at under alle omstændigheder -
- skulle jeg aflevere mit bingokort. - Årh. Det er ingenting, Marion.
John Kendall ved siden af har sat et "ikke til salg" skilt i haven.
Sarah Johnson sagde, hendes mor ikke lader mig Iege med hende mere.
Hvis hendes forældre har det sådan, -
- er det bedre for dig. - Mor, far.
Åh Gud. Jeg håber, jeg kan huske "Bryllupsmarchen"
Mor, den lyder sådan her:
Undskyld mig, jeg tror, vi begynder nu.
Folkens, jeg tror, vi er klar til at starte brylluppet nu.
- Har du det bedre? - Ja.
- Du lyver, ikke? - Jo.
Holder du ikke op med at ryste, ødelægger du jakkesættet indefra.
Du jokede altid på sådanne tidspunkter.
- Jeg husker dengang - Du forhaler det, Fred. Kom nu.
Kære alle sammen, vi er samlet her i dag -
-for at forene denne mand og kvinde -
- i Iænkerne af - Undskyld mig.
Hvad skete der?
Han troede måske, det var en prøve. Undskyld mig.
Marion, jeg taler med Fred.
Prøver du at underholde folk?
- Far, hvorfor gjorde han det? - Jeg vidste, han ville forlade dig, -
- men jeg troede, han ville vente til efter brylluppet.
- Årh. Far. - Sig ikke far til mig.
Sid ned alle sammen. Der er en Iille forsinkelse.
For jeres ørers glæde spiller jeg et par melodier.
Er der nogen ønsker? Jeg kender de fleste fra hitlisten.
Kender du noget Count Basie?
Fred, det er ikke tid til at spille basketball.
Er du ikke klar over, der er en dejlig pige derinde, -
- mens du render rundt herude?
Det hjælper mig at slappe af, Howard, -
' O9 lige nu er jeg bekymret.
Du har bare kolde fødder. Det er, hvad det er.
Det sker for alle. Selv eskimoer får kolde fødder.
Det er ikke kolde fødder, Howard. Det er mere end det.
Men hvad? Hør, det er for sent til en sidste affære, -
- hvis det er det, du tænker. Folk venter derinde.
Ro, ro, ro din båd sagte ned ad strømmen
- Lykkelig, lykkelig, lykkelig - Ro, ro, ro din båd
- Livet er en drøm - Blidt ned ad strømmen
- Ro, ro, ro din båd - Lykkelig, lykkelig, lykkelig
- Blidt ned ad strømmen - Livet er en drøm
Lykkelig, lykkelig, lykkelig Livet er en drøm
Han er ikke Mitch Miller, siger jeg dig.
En anden ting, jeg er ikke vild med den stol.
Se på det her.
Okay, Fred, hvad er der galt? Er det din svigerfar?
Nej, det er ikke det. Det er det hele.
- Det er hårdt at blive gift. - Hvad er der hårdt ved det?
- Du siger ja, og så er det det. - Ja, så har jeg en kone, -
- og før du ved det, har jeg børn.
- Kan du ikke lide børn? - Jeg elsker børn.
Det er derfor, jeg ikke kan gennemføre det.
Brylluppet har ikke givet andet end problemer. Og hvorfor?
Fordi du er hvid og jeg er sort.
Fred, vi to skal ikke giftes.
Det er derfor, jeg ikke vil sætte børn i verden lige nu.
Jeg mener, slagsmålet om brylluppet fik mig til at indse det.
Smeden er en mægtig mand, Med store kraftige hænder;
Musklerne på hans rå overarme er stærkere end jernbånd.
De tager pis på mig-
Jeg tror, jeg tager til Frankrig igen. Tingene er anderledes derovre.
Så det er løsningen? Bare løbe væk?
- Ja. - Men det kan du ikke.
- Og hvorfor ikke? - Fordi du elsker Carol.
Og hun elsker dig, og du bør få børn.
Og måske ændrer børnene det hele?
- Åh, Howard. - Hør, Fred.
Da jeg var barn i 30'erne, var tingene slemme.
Okay, det er 50'erne, og de er lidt bedre.
Hvem ved, hvordan 60'erne bliver?
Ja, men det er hårdt.
De fleste, værdifulde ting er.
Kom nu.
Lad os få dig gift.
Kom nu, Fred. Min familie er ikke talentfulde.
De kan ikke blive ved at holde sammen på dem. Kom nu.
Jeg tror, vi mister dem.
Hvis det er hvide menneskers idé om et bryllup, -
- vil jeg nødigt se deres begravelser.
Lad os komme ud herfra.
Skat, skat. Skat, hør, jeg kan forklare det. Nej, det kan jeg ikke.
Bare sig, du elsker hende, og at du vil giftes nu.
Carol, det han siger.
Skat, sig nu ja.
Jeg elsker dig virkelig.
Tag pastoren og lad os gøre det.
- Nu er der noget ved det. - Åh, Richard.
- Okay folkens. - Alle sammen, på plads igen.
Brylluppet foregår over mit døde lig.
Hør mr. Davis, ingen forretningssnak.
Mr. Davis, sid nu ned.
- Her er lidt kage. - Tak.
- Tak, knægt. - Det var så lidt.
- Nå Fred, så kom vi igennem det. - Ja, takket være dig.
Jeg er ekspert i at hjælpe ungkarle.
Tak for brug af dit hus og det hele.
Det var rigtig modigt.
Måske bliver vi endda naboer en dag.
Undskyld mig, Fred, tante Natty vil møde dig.
Se, nu lyder hun allerede som en kone. Undskyld mig.
Far, jeg havde intet imod, han boede ved siden af mig.
Richard, når du bliver gift, så kan han måske.
- Mr. Cunningham. - Mr. Davis.
Undskyld mig, jeg må hellere servere lidt kage.
Hvad synes du om brylluppet?
Jeg kan leve med, min datter gifter sig med Fred.
Og jeg kan endda Ieve med, at brylluppet holdes her.
Men jeg kan ikke leve med det klaverspil.
- Må jeg? - Endelig.
- Må jeg? - Ja, endelig.
Hør, spil den sådan her:
Hej, Marion, du er rygende.
Åh, Howard, jeg er rygende.
- Det er den sidste af dem. - Ja, lad os få dem på lastbilen.
Fonzie?
Har du nogensinde tænkt på at blive gift?
Ja engang, sådan ca. I halvandet sekund.
Jeg tænkte, jeg ville blive gift, få et par børn, -
- fordi vi ikke skulle bruge al vores tid på at tale, -
- hvis du forstår, hvad jeg mener.
- Det forstår jeg. - Gør du?
- Ih ja, Fonzie. - Jeg mener, du kunne have fætre -
- og svigerforældre og sådan. Jeg mener, alle de folk.
Jeg har intet imod ægteskab, -
- men hvordan får jeg dem alle på min kværn på en gang?
- Lad os gå, før nogen savner os. - Ja.
Vi returnerer stolene. Jeg vender tilbage.
- Tak for hjælpen, Richard. - Hov Fonzie, dine $5.
Jeg vidste, du ikke ville glemme det.
God nat.
Åh, Howard, det var et fint bryllup.
Og nu er det lykkelige par på bryllupsrejse.
Hør Marion, kan du huske vores bryllupsnat?
Howard, vi har været gift i 21 år. Du behøver ikke undskylde mere.
Hvem sagde, jeg ville undskylde?
Hvad laver du?
Jeg sender et stykke bryllupskage over til mrs. Finley.
Et øjeblik.
Send den nu.